Гріхи проти 8 заповіді |
ЗАПОВІДЬ ВОСЬМА
’’НЕ ВКРАДИ’’
Крадіжка, по слав’янськи "татьба" — тяжкий гріх, що позбавляє Царства Божого, Царства Небесного. "...Ні злодії, ні лихварі, .. ні хижаки — Царства Божого не успадкують", — говорить апостол Павло (1 Кор.6,10). Сподіваємось, професійних злодіїв, грабіжників і шахраїв серед наших читачів немає. Але ж взяти лише крихту, що тобі не належить — це вже крадіжка.
— Згадайте, чи не спокусились ви на що-небудь, що як говорять, "погано лежало". Ми зовсім не вважаємо це гріхом, проте — це явна крадіжка. Чи не приносили ви чогось дітям і чи не привчали їх, що з роботи можна що-небудь поцупити, що це, нібито, не крадіжка.
— Чи не спокусились ви чимось у чужому садку, городі чи полі, приватному чи державному — це все також крадіжка.
— Є ще й такі розмірковування: "Я їду молитись до Матері Божої, Вона мене безкоштовно провезе!" Схаменіться і кайтесь! Це також крадіжка. Яке ж це богомілля буде? Колись ходили пішки, а тепер не мають докорів сумління, коли їдуть безоплатно у транспорті.
— Чи не крали ви у держави електроенергію, воду чи газ, придумуючи усякі фокуси з лічильником. Це ганьба для християнина!
— Чи не доливали ви води у молоко, що здавали?
Господи, прости нас, дрібних злодюжок! І від цього дня перестаньте плямувати совість цими ганебними дрібницями.
— Працівники торгівлі та громадського харчування, чи ті, хто продає лишки своїх плодів земних на базарі! Хто з вас обважував, обмірював, обраховував, продавав поганий товар за якісний? Із сьогоднішнього дня не брудніть своїх рук та совісті краденим. Може за родом своєї діяльності неякісно виконали роботу на замовлення і вимагали оплати, як за якісну, виправдовуючись тим, чи іншим. Ніякої користі, ні матеріальної, ні тим більше духовної, накопичене таким чином добро не принесе. Навпаки, і чесно зароблене піде нанівець, і душевного спокою не буде. Кожну роботу потрібно виконувати чесно і якісно.
А яка ганьба перед людьми і Богом, і святими, і ангелами, якщо християнина-злодія спіймали, і викрили у крадіжці.
— Може хтось, працюючи в дитячих закладах, об'їдав дітей? Ну це вже зовсім злочин! Кайтесь!
— Чи не шахрували ви, підсовуючи старі гроші, завідомо брали більшу здачу, коли продавець помилявся у вашу користь.
— Приховували і присвоювали знайдені речі. Святі не брали стручка гороху, що лежав на дорозі. Не поклав — значить не твоє. Знайшов щось — постарайся знайти господаря.
Господи, прости нас, жадібних до чужого добра!
— Може, ви купували явно крадену річ, чи купували за безцінь будь-що у п'яниці, що вкрав річ у сім'ї. Схаменіться! Пам'ятайте, що, купуючи крадене, ви стаєте співучасником злочинів, що скоюють злодії та п'яниці. Ніколи не вносьте у свій дім таким чином здобуті речі!
— А хто підписував чи користувався якимось фальшивим грошовим документом? Кайтесь!
— Можливо, не сплачували боргів чи затримували їх сплату, посилаючись на неспроможність?! А в дійсності чи просто скупились віддати, чи не змогли стримати свого марнотратства, щоб накопичити і віддати.
Негайно розрахуйтесь з боргами. Якщо є така можливість, то сьогодні ж віддайте борги чи обіцяйте Господу зробити це у найближчий строк. Тоді покаяння буде дійсним! І взагалі, християнин повинен укладатись у рамки своїх прибутків. Жити можна і скромніше, але тоді буде спокійніше на душі, тому що борги завжди пригнічують, "висять на душі".
— Ми завжди грішимо проти восьмої заповіді недбалим ставленням до чужої чи державної речі. Якщо нам люди чи держава довірили користуватись тими чи іншими речами, то християни повинні ставитись до них з більшою обережністю, ніж до своїх, щоб не зламати, не загубити, не пошкодити.
— Ми грішимо проти цієї заповіді, якщо примушуємо людей задарювати нас. Може хтось з вас пускає переночувати своїх родичів, знайомих, що приїжджають у ваше місто. Чи не поводитесь ви так, що вони бувають вимушені дарувати вам подарунки? Чи не вимагаєте ви до себе, як до господарів, якогось особливого ставлення? Кайтесь Господу!
Господи, помилуй нас, грішних!
Не вимагайте подарунків і подяки, намагайтесь в міру можливого прийняти гостей по-християнськи!
— Чи не робили ви шкоди ближньому навмисно зі зла чи заздрості? Не витоптували городів, ламали плодових дерев, труїли собак, курей, інших домашніх тварин... Може заливали чи підсипали щось сусідам? Чи ще якимось чином перешкоджали вигодам інших людей? І якщо гнітить якийсь з цих гріхів, то відшкодуйте збитки, примиріться з тими, кого образили і, як Закхей-митар, відшкодуйте вчетверо! От тоді це буде справжнє покаяння!
— Ми засуджуємо дармоїдів, показуємо на них пальцями, сваримо, але ж ми всі також дармоїди! Хто з нас гранично добросовісно весь належний час до хвилинки працює на роботі? А хто з нас відмовиться отримати зарплату до копійки?
Чи немає у вас гріха, коли ви на правах сильнішого чи спритнішого несправедливо розділили спадщину, чим порушили заповіт батьків і образили, обікрали найрідніших брата, чи сестру, чи племінників. І не ваша справа роздумувати: йому, мовляв, і так досить. Для батьків всі діти рідні і їм краще знати, як розпорядитись нажитою працею своїх рук. А ви, порушивши їх передсмертний заповіт, позбавили їх спокою і на тому світі. Кайтесь перед Господом і всіма силами намагайтесь виправити свій злочин, бо таке багатство, як бомба віддаленої дії, колись таки вибухне у вашому домі. Адже через такі вчинки не одна сім’я розлучилась, пересварилась. Були випадки, коли, не змігши перенести такі тяжкі образи від найрідніших, люди ішли з життя. В Святому письмі говориться: «Спадщина, поспішно захоплена спочатку, не благословиться згодом». Притчі 20.21. «Добре багатство, у якому немає гріха». Сирах 13. 30.
Господи, прости нас, жадібних і немилосердних.
— До гріхів проти восьмої заповіді Закону Божого належить також гріх святотатства, тобто викрадення чи присвоєння собі церковної чи монастирської власності. Знайте, що церковне чи монастирське майно — буквально вогонь, котрий ви вносите у своє житло.
— Є ще один вид гріха проти цієї заповіді, це гріх лихварства, тобто позичка грошей під процент з метою наживи.
— Восьма заповідь забороняє усякі грошові азартні ігри. Всяка картярська гра, доміно, парі, особливо на гроші — це гріх! Хто проводить дорогоцінний час у азартних іграх, кайтесь Господу! І не торкайтесь більше до цього заняття. Це не потребує особливого подвигу, необхідно лише поставитися до цього суворіше, зрозуміти, що негідно для християнина витрачати час на пусте, та ще входити в азарт, мучити свою душу і гнівити Господа! Невже у вас немає більш гідного заняття, ніж картярська гра чи "забивання козла" в доміно?
— Може хтось брав хабарі? Чи обділяв когось при розподілі винагороди за працю: не по совісті розділили премію чи якісь подарунки? Чи не позбавили неправильно когось роботи своєю владою за злим наклепом? Кайтесь, хто винен!
— Ми грішимо проти цієї заповіді використанням, хоч і власних, проте не завжди необхідних речей. От є вже одне пристойне пальто чи взуття, чи взагалі якась річ, а ми ще вишукуємо для марнослав'я непотрібні нам предмети розкоші.
А інші, навпаки, ходять у латаному-перелатаному, у всьому собі відмовляють, лише б не витратити зайвої копійки — це вже друга крайність, пристрасть, що випливає з порушення цієї заповіді, це — скнарість. Ще
хтось хвалиться, що не звик гроші рахувати, все до копійки на вітер пускає, — це гріх марнотратства.
— Ми грішимо проти восьмої заповіді, якщо свідомо не запобігли збиткам інших людей, знаючи, що таке може трапитись. Може, хто при стихійному лиху поцупив щось, чи брав непосильну плату за свою допомогу постраждалим? Якщо траплялось щось подібне з вами, кайтесь Господу!
Якщо ви вчителюєте, чи не відчуваєте за собою гріх вимагання грошей чи подарунків від учнів, якщо лікар, чи немає на вашій совісті гріха, коли не допомогли людині тільки через те, що у неї не було коштів.
Господи, прости нас жорстоких, корисливих і немилосердних!
— Коли ж ми навіть чисті від всіх чи більшості перелічених гріхів проти восьмої заповіді Закону Божого, то маємо пам'ятати, що крім матеріального здобутку кожен з нас наділений Господом ще й різноманітними талантами та здібностями. Використовуєте їх на користь ближньому? Допомагаєте доброю порадою, розраджуєте у нещасті, навертаєте на правильну путь, і взагалі, чи живете ви для людей, чи лише для себе..?
Запитайте у своєї совісті, і якщо вона докоряє вам — кайтесь Господу!
Рубрики: | Постова тріодь исповедь |
Комментировать | « Пред. запись — К дневнику — След. запись » | Страницы: [1] [Новые] |