Спекотний серпневий вечір...Я з чоловіком та онуком вирішили прогулятись на місцеву ферму, де вже більше 30 років працює наша родичка, дуже енергійна жінка, Ніна Іванівна Жадько. Вона і стала нашею супутницею та гідом. Дорогою вона нам розповідала про те, як їй працюється, показувала ту акацію та бузину, які знову розквітли. Ну ось ми і прийшли.
![DSCN0969 (700x525, 499Kb)](//img1.liveinternet.ru/images/attach/c/11/115/661/115661919_DSCN0969.JPG)
На подвір'ї в піску риється троє свиней. Їм дозволено все: ходять, риються, сплять, де хочуть - вони на особливому положенні.
![DSCN0970 (700x525, 626Kb)](//img1.liveinternet.ru/images/attach/c/11/115/662/115662067_DSCN0970.JPG)
![DSCN0974 (700x525, 534Kb)](//img0.liveinternet.ru/images/attach/c/11/115/662/115662068_DSCN0974.JPG)
![DSCN0980 (700x525, 551Kb)](//img1.liveinternet.ru/images/attach/c/11/115/662/115662069_DSCN0980.JPG)
Позирають на нас, відходять. А ми йдемо до першого сараю.
![DSCN0971 (700x525, 559Kb)](//img0.liveinternet.ru/images/attach/c/11/115/662/115662124_DSCN0971.JPG)
Ніна відчиняє його, і ми занурюємося у життя місцевих свиней. Ліворуч від нас - найтовстіші, праворуч - мами з поросятками.
Довелося і мені потримати в руках щойно народженого розовенького гаряченького поросятка, відчуття неймовірне! Неначе тримаєш у руках немовля. Ну все, годі романтики, треба працювати! Звичайно, не нам, а Ніні...
![DSCN0975 (700x525, 449Kb)](//img0.liveinternet.ru/images/attach/c/11/115/662/115662494_DSCN0975.JPG)
![DSCN0983 (700x525, 507Kb)](//img1.liveinternet.ru/images/attach/c/11/115/662/115662495_DSCN0983.JPG)
Важку металеву тацю на колесах, доверху заповнену пилом (свиняча їжа), Ніна пересуває вздовж сараю і відром наливає пило в корита.
![DSCN0982 (700x525, 479Kb)](//img1.liveinternet.ru/images/attach/c/11/115/662/115662741_DSCN0982.JPG)
![DSCN0986 (700x525, 477Kb)](//img0.liveinternet.ru/images/attach/c/11/115/662/115662742_DSCN0986.JPG)
Свинячий галас стихає і чути тільки дзижчання мух, чавкання свиней та вереск неслухняних поросят, які залазять повністю в корито і отримують стусанів від дорослих свиней. Їдять вони так смачно, що навіть і нам хочеться. На останок деякі свині підкріплюються зеленим кормом і відходять у вугол стайні, тобто в туалет. Ніна повертається з тацею, гарно її вимиває, і ми прямуємо до другого сараю.
![DSCN0987 (700x525, 548Kb)](//img1.liveinternet.ru/images/attach/c/11/115/662/115662931_DSCN0987.JPG)
Тут уже поросята підліткового віку, стайні більші з виходом на вулицю. Процес годівлі повторюється. Нам доводиться стежити за вправними рухами Ніни, по-доброму заздрити її силі, енергійності.
Останніми отримують їжу хворі свині, які знаходяться окремо в стайні на вулиці. Які ж вони худі та коростяві!
![DSCN0990 (700x525, 566Kb)](//img1.liveinternet.ru/images/attach/c/11/115/663/115663149_DSCN0990.JPG)
Ну, ось і всі нагодовані, в сараях затишшя. Можна йти додому. Виходячи з хвіртки, Ніна сумно зітхає: "Ось тут Микола завжди мені підтримував велосипед" і починаються спогади про Ніниного чоловіка Миколу, якого 4 роки немає поряд з нею, про сумісну роботу на фермі. Сумно в жінки на душі. Але проходить мить, і Ніна знову така ж сама весела й оптимістична жінка. Завтра на неї чекає новий день з турботами по господарству (2 корови, 2 свиней, кури, городи), з думками про 6 дітей та 2 онуків, з незмінною роботою на фермі.
![P7300884 (700x525, 592Kb)](//img0.liveinternet.ru/images/attach/c/11/115/664/115664026_P7300884.JPG)
![P7190026 (700x525, 591Kb)](//img0.liveinternet.ru/images/attach/c/11/115/664/115664234_P7190026.JPG)
![P7190027 (700x525, 536Kb)](//img0.liveinternet.ru/images/attach/c/11/115/664/115664236_P7190027.JPG)