§ 123. Дужки [( )]
У дужки беруться:
1. Підзаголовки, пояснення іншомовних та маловідомих слів тощо:
Мова і час (Розвиток функціональних стилів сучасної української літературної мови).
Вокатив (кличний відмінок) — форма іменника, що означає особу, до якої звертаються.
2. Вставні слова та вставні речення, подані як додаткові уваги до тексту (див. ще § 118, п. 11; § 121, п. 14):
Там батько плачучи з дітьми
(А ми малі були і голі),
Не витерпів лихої долі,
Умер на панщині!.. (Шевченко).
Україно моя! (А на серці тривога).
Я не можу про тебе забути ніде (Вс. Швець).
3. Ремарки в драматичних творах при прямій мові дійових осіб:
Куниця (хапає її руки і притягає до себе, весь тремтячи від хвилювання). Ольго! Ольго, рідна! Ти жива... ти тут... в таку хвилину! (Плаче, цілує її руки).
Ольга (голубить його голову). Ну, годі-бо, заспокойся, бідний... (Кочерга).
Кречет. Під час операції я прошу нікого не пускати. (До Аркадія). Вас я прошу теж не заходити (Повернувся, важко пішов по сходах нагору й зник за дверима...) (Корнійчук).
4. Фрази, що вказують на ставлення слухачів до слів (промови) якоїсь особи:
(Оплески). (Сміх). (Рух у залі).
5. Прізвище автора, що стоїть після цитати, наведеної з його творів (див. приклади до п. 3).
6. Знак питання або знак оклику в цитатах для вияву ставлення автора до наведеного ним матеріалу (див. § 116, п. 2; § 117, п. 5).
Примітка 1. а) Кома, крапка з комою, двокрапка й тире не ставляться (крім поодиноких специфічних випадків) перед відкритою чи закритою дужкою, а тільки після останньої.
б) Знак питання, знак оклику та крапки можуть стояти перед закритою дужкою, якщо вони безпосередньо відносяться до слів, узятих у дужки; якщо ці знаки стосуються всього речення, їх ставлять після закритої дужки.
Примітка 2. При збігу в реченні внутрішніх і зовнішніх дужок можна в разі потреби застосувати дужки різної форми (круглі та квадратні). При цьому круглі дужки слід ставити в середині квадратних.
Примітка 3. Після цитати, за якою йде в дужках посилання на автора та джерело, крапки не ставимо, а переносимо її за дужки. Проте, коли безпосередньо перед прізвищем автора є вже дужки, крапки слід ставити перед посиланням на автора або джерело:
Бувало так, що всю напругу свого таланту Рильський збирав у сонет, і в чотирнадцятьох рядках йому вдавалося дати монументальний образ епохи («Знак терезів — доби нової знак») (Павличко).
Примітка 4. Після закритої дужки, що нею закінчується речення, ставиться розділовий знак, якого вимагає ціле речення, незалежно від того, який знак стоїть перед закритою дужкою.
Серия сообщений "НАЙГОЛОВНІШІ ПРАВИЛА ПУНКТУАЦІЇ":
Часть 1 - Крапка (.)
Часть 2 - Знак питання (?)
...
Часть 8 - Тире (—)
Часть 9 - Крапки (...)
Часть 10 - Дужки [( )]
Часть 11 - Лапки (« »)
Часть 12 - Розділові знаки при прямій мові