*ось так буває* |
Ось так зводиш довкола себе стіни.
І серце ховаєш за найпотаємнішими дверима.
День за днем викурюєш, видихаєш його разом з ментоловим димом.
Лікуєшся, п'єш пігулки і начебто все о'кей.
А потім.
Потім вистачає всього одного погляду,
Щоб стерти дні,
місяці забуття і одним помахом вій зруйнувати всі стіни,
які ховали твій маленький світ від нього.
Ось так буває, знаєш.
Рубрики: | Роздуми Мене це пРе |
Комментировать | « Пред. запись — К дневнику — След. запись » | Страницы: [1] [Новые] |